En ole päivittänyt näitä aikoihin, mutta silti...
Katso nämä läpi.
Jos tunnistat heistä ketään, laita kuva pöydälle.
Olen pahoillani.
- Voi luoja. - En halunnut, hän pakotti.
Voi paska.
Tämä tässä. Katso minua.
Oletko varma?
Olen varma.
- Jeesus Kristus. - Voi luoja.
Voi helvetti.
- Hän valehtelee. Alkaako sinulla pää pehmetä, Les? - Kaksikymmentä lasta.
Hän leikkii kanssasi. Hän tietää olevansa pulassa, joten hän keksii tarinan, -
miksi hänen täytyi jäädä maahan.
Kaikella kunnioituksella, en usko sitä. Ette nähnyt häntä. Hän on kauhusta jäykkänä.
Hän valitsi Collinsin pojan. Löysimme hänet, muistatko? Etkö ole lukenut uutisia?
- Tai ehkä oletkin? - Voisitteko vain kuunnella minua?
- Olen pahoillani, ylikomisario, mutta hän on täällä taas. - Kuka?
- Pastori Briegleb. Kysyy Christine Collinsista. - Käske hänen poistua poliisiasemalta, -
- tai pidätän hänet rauhanhäirinnästä. - Yritin. Hän sanoi, ettei lähde. Hän tai hänen ystävänsä.
Mitä?
Mitä helvettiä?
Jeesus!
- Voi hyvä luoja. - Ylikomisario?
Ybarra? Kuuntele minua. Tule takaisin heti paikalla.
Osaston ohjesäännön mukaan kaikki väitetyt henkirikokset tutkitaan.
- Nämä ovat lapsia. - Minä määrään osaston ohjesäännön.
Tulet heti takaisin sen lapsen kanssa.
Et puhu kenellekään ja tuot sen lapsen. Et kenellekään!
- Ylikomisario Jones. - Pojat.
Mitä olette tehnyt Christine Collinsille? Älkääkä yrittäkö valehdella itseänne ulos tästä, -
sillä useat hänen naapureistaan näkivät hänet vietävän pois poliisiautolla.
Rouva Collins on otettu huostaan henkisen romahduksen takia.
- Minkä johdosta? - Hän saa parasta mahdollista hoitoa ja siinä kaikki.
- Seuraava. - Liikettä.
- Miksi? - Lääkitys.
- Millainen lääkitys? - Sellainen, joka sopii sinulle. Auttaa rentoutumaan.
- En tahdo rentoutua. - Voimme pakkosyöttää sinut, jos tahdot sitä!
- En tiedä, mitä tuo on! Tohtori Steele? - Ymmärrän. Tule.
En tahdo mitään outoa lääkettä. Minussa ei ole mitään vikaa. En tarvitse lääkitystä.
Teissä ei ole mitään vikaa.
- Ei mitään vikaa? - Ei.
- Olette kunnossa. - Niin olen.
Sitten teillä ei pitäisi olla mitään ongelmia tämän allekirjoittamisessa.
Allekirjoittamalla myönnätte olleenne väärässä, kun väititte luoksenne tuotua poikaa vääräksi.
Se myös osoittaa, että poliisi oli oikeassa lähetettyään teidät tänne tarkkailtavaksi -
- ja vapauttaa heidät kaikesta vastuusta. Allekirjoittakaa se. - En allekirjoita tuota.
- En allekirjoita tuota. - Siinä tapauksessa tilanne ei ole edistynyt.
Allekirjoittakaa se, niin pääsette täältä heti huomisaamuna.
En ollut väärässä. Hän ei ole poikani. Poikani on yhä kateissa.
Rouva Collins, alatte kiihtyä.
- En allekirjoita tuota, koska hän ei ole poikani! - Hoitaja!
- Hän ei ole poikani! Poikani on kateissa! - Hoitaja!
- Potilas käy hysteeriseksi! - Ei! Poikani on kateissa!
- Katsokaa, että hänet lääkitään kunnolla! - Ei!
- Lopettakaa! - Avatkaa suunne.
- Varovaisesti! - Nielaiskaa se.
Lopettakaa!
- Peräänny! - Viekää hänet pois täältä.
Pysykää erossa tästä! Tämä ei kuulu teille! Tämä on poliisiasia! Pysykää tästä erossa!
Ettekö ollut mielestänne tarpeeksi hankaluuksissa lain kanssa, kun huorasitte?
Henkilökuntaan kohdistuva väkivalta. Huone 18.
Ei, lopettakaa! Ei, Ei!
Lopettakaa!
Tule, poika.
- Anteeksi. Minä vien hänet. - Mutta minulla on...
Meidän täytyy kuulustella häntä. Kiitos, tule.
Brady, Ross. Teidät on juuri määrätty avukseni. Selitän matkalla.
Kyllä.
Sinun ei olisi pitänyt tehdä sitä.
Halusin. Tuntui hyvältä.
Menetin kaksi lasta katutohtoreille.
Ei vaihtoehtoa.
En saanut mahdollisuutta taistella heistä.
Sinä sait. Älä lopeta.
En lopeta.
He voivat haistaa paskan ja painua helvettiin.
Tuo ei ole soveliasta puhetta rouvalle.
Hemmetti.
Joinakin hetkinä se on juuri sopivaa puhetta.
Niinkö?
Kun ei ole mitään menetettävää.
Ette saisi olla täällä!
Pysy siellä. Tarkistakaa talo ja lato.
- Ei ketään. - Ei täälläkään.
Tuo minulle tuo lapio.
Mennään.
Tule.
Näytät sen minulle.
No, näytä.
Tässäkö? Oletko varma?
- Kyllä. - Kaiva.
Jos hautasit heidät, pystyt kaivamaan heidät ylöskin.
Ala kaivaa.
Kuulit kyllä, kaiva.
Hyvä jumala.
Ilmoita tästä.
Soita kuolinsyyntutkija ja kaikki poliisit 30 kilometrin etäisyydeltä tänne.
Etsintäkuuluta sitten Gordon Stewart Northcott.
Tiedot ovat autossani, mene.
Voit lopettaa.
Voit lopettaa, se on ohi.
Jatkamme tästä.
Jatkamme tästä, se on ohi.
Kaikki hyvin.
Kaikki hyvin, se on ohi.
Kansio.
Yksityisyyttä.
Olet näköjään kieltäytynyt lääkityksestä ja tarvinnut pakkosyöttöä.
Ette ole edistynyt yhtään kuudessa päivässä, rouva Collins.
Joudumme siirtymään vaativampaan terapiaan.
Paitsi jos todistatte voivanne paremmin -
allekirjoittamalla tämän.
Haista paska ja painu helvettiin.
Huone 18.
Haluan puhua johtajan kanssa heti!
- Pyydän. - Kuka on johdossa?
Avaa.
- Olen johtava tohtori. - Tekö olette tohtori, joka pani Christine Collinsin lukkojen taakse?
- Olen pahoillani, puhumme vain omaisille. - Tästä todellakin puhutte. Lukekaa.
Lukekaa.
Lopettakaa.
Rouva Collins, viimeisen kerran. Oletteko valmis allekirjoittamaan sen kirjeen?
En.
Olette vapaa lähtemään.
- Mitä? - Vaatteenne ovat viereisessä huoneessa, voitte vaihtaa ne siellä.
- Viereisessä huoneessa? - Kyllä.
Menkää.
Kristus.
Hoitaja, haluan kaikki paperit, jotka koskevat Christine Collinsia.
Ja haluan nähdä ne heti.
Kaikki. Milloin hän pääsee pois?
Hurrikaani iski West Palm Beachille! Babe Ruth löi 53. kunnarin!
Riversidesta löytynyt murhattuja lapsia! Los Angelesin historian suurin rikos!
Collinsin lapsi oletettavasti kuollut.
Rouva Collins, olen hyvin pahoillani.
Tapanne käsitellä Christine Collinsin tapausta on saattanut osastomme naurunalaiseksi.
Tämä saattaa johtaa jopa siviili- ja rikosoikeudelliseen vastuuseen.
Kukaan ei voinut tietää sen maatilan tapahtumista.
Emme me, kaupungin johto tai paikallinen poliisi.
- En usko Collinsin pojan olleen Winevillen uhrien joukossa. - Ettekö?
En. Neljän muun pojan kuvat näyttivät paljon häneltä.
- Clark on voinut erehtyä. - Ehkä hän erehtyikin.
Mistä päädymmekin olennaiseen kysymykseen: ketä kiinnostaa?
- Anteeksi? - Pormestari tahtoo saada asian päätökseen.
Minäkin tahdon tämän päätökseen.
Seuraavaksi lakkaatte väittämästä, että Walter Collins ei ole murhattuna sillä tilalla.
Koska jos tuomanne poika ei ole Walter Collins, eikä hän ole myöskään kuolleena sillä tilalla, -
missä helvetissä hän on? Ihmiset tahtovat tietää, miksemme ole löytäneet häntä.
Miksi emme tee työtämme kunnolla.
Jos hän on, tai voisi olla, -
murhattuna sillä tilalla, kyselyt loppuvat.
Hetkellinen häpeä, joka teidän on kestettävä.
Ennemmin lyhyt haitta kuin jatkuva ongelma, vai mitä, ylikomisario?
- Kyllä, sir. - Poika on ollut kateissa liki vuoden.
Hänet olisi jo löydetty, jos se olisi mahdollista.
Oli hän sillä tilalla tai ei, hän on luultavasti kuolleena jossakin.
Parempi antaa hänen äitinsä hyväksyä se nyt.
- Kyllä, sir. - Hyvä. Siinä kaikki, ylikomisario.
Jos haluat päättää asian näin, meillä ei ole enää juteltavaa.
- Kerro kunnanvankilalle, että pidämme häntä oikeudenkäyntiin saakka. - En tehnyt mitään.
En ollut edes täällä, kun se tapahtui.
Teeskentelemällä Walter Collinsia sekaannuit poliisin tutkimuksiin kidnappauksesta ja murhasta.
Voimme jopa yhdistää sinut avunannosta rikokseen.
Aika ikävää. Kunnanvankila on paljon pahempi paikka kuin nuorisovankila tai sijaiskoti.
Paljon pahempi.
Ette voi tehdä sitä. Olen vasta lapsi.
Sanford Clark on myös lapsi. Viidentoista. Hän menee vankilaan.
Kaikki murhaajat ja heidän apulaisensa joutuvat vankilaan. Kaikki sen tietävät.
- Vie hänet pois. Tilanne ei ole enää minun käsissäni. - Odota. En tahdo vankilaan.
Todista se.
Tiesin, että Tom Mix -elokuvia tehdään Los Angelesissa.
Ajattelin, että voisin tavata Tom Mixin ja saisin ratsastaa hänen hevosellaan.
Hänen hevosensa nimi on Tony. Tiesittekö sen?
- Kuinka voitte? - Hyvin.
Poliisiauto on vieläkin pihalla. He varmaankin tahtovat nähdä seuraavan liikkeenne.
- Menen kotiin. - Ja sen jälkeen?
Olen miettinyt, mitä he tekivät niille naisille ja Walterille.
Sanoin hänelle aina: "Älä koskaan aloita tappelua, vaan lopeta se."
Tätä taistelua en aloittanut, mutta aion lopettaa sen.
Rouva Collins, tällä hetkellä olette riittävän näkyvä persoona -
saadaksenne jopa poliisin epäröimään jahtaamistanne, -
mutta tilanne voi muuttua nopeasti, jos he tuntevat asemansa uhatuksi.
Erittäin nopeasti.
Mitä he aikovat tehdä minulle?
Heillä ei ole mitään.
Menen kotiin.
VANCOUVER, KANADA 20. SYYSKUUTA, 1928
- Hei, sisko. - Gordon.
En tiennyt, että olet kaupungissa.
Ajattelin yllättää sinut. Onko siitä haittaa?
Ei tietenkään. Tule sisään.
- Missä pieni siskontyttäreni on? - Hän meni kaupungille.
Hänen pitäisi tulla takaisin iltaan mennessä. Bob on täällä.
Hyvä. Olinkin juuri kysymässä, voisinko viipyä pari päivää?
Viipyä?
Voisinko käyttää kylpyhuonetta? Minulla on pitkä matka takana ja olisin suihkun tarpeessa.
Totta kai.
Kiitos.
Oliko se hän? Mene naapuriin. Soitan poliisit. Pidä kiirettä.
Keskus. Minne voin yhdistää teidät?
- Hän on yläkerrassa. - Kiertäkää toiselta puolelta. Saartakaa hänet.
Rouva Collins, tahdon teidän tapaavan ystäväni, herra Hahnin.
Rouva Collins, syvimmät osanottoni menetyksenne johdosta.
Voimmeko tulla sisään?
Arvostan ajatustanne, mutta he eivät ole vielä löytäneet...
Tunnistaneet poikani jäänteitä.
Se ei muutu koskaan helpommaksi.
Menetin tyttäreni poliolle viisi vuotta sitten.
Ajattelen joka päivä, että minun olisi pitänyt kertoa Claudinelle.
Sitten muistan, ettei hän ole enää täällä.
Istuutukaa.
Olen ollut puhelinyhteydessä koko aamun -
poliisikomission ajanvarauksen kanssa.
He eivät kutsu minua todistamaan. Se ei ole kuulemma tarpeellista.
Tiedän. Lähteeni kertoivat, että poliisikomissio -
aikoo esittää, etteivät Jones ja LAPD tehneet mitään väärin, -
ja että todelliset syylliset ovat lapsi sekä te, -
koska olitte hankala ja pakotitte heidät panemaan teidät turvaan itsenne takia.
Sitten minun pitänee palkata asianajaja ja nostaa siviilikanne.
Kävin kaupungin parhaan asianajajan juttusilla. Hän on voittanut kaupungin neljä kertaa.
Valitettavasti meillä ei ole varaa palkata häntä.
- Ymmärrän. - Siksi teenkin tämän ilmaiseksi.
Olisi kunnia puolustaa teidän kunniaanne, rouva Collins.
En ole 15 vuoden urani aikana nähnyt kovempaa taistelijaa kuin te.
Taistelu, joka on selvästi väärän oikeudenpäätöksen takia.
Kiitos.
- Tervehdys. Kuinka voin... - Nimeni on S.S. Hahn -
ja minulla on oikeuden määräys vapauttaa välittömästi naiset, -
joita pidetään täällä koodin 12 nojalla, -
joka on vain tekosyy heidän pitämisekseen täällä.
Olen pahoillani, mutta vastaava lääkäri tulee vasta huomenna...
Kerron selkeämmin. Joko haette ihmiset, jotka ovat oikeuden määräyksessä -
tai löydätte itsenne kaltereiden takaa ilman avainta.
- En voi valtuuttaa... - Rouva, astukaa syrjään.
- Herra Northcott, kommentteja pidätyksestänne? - Kuinka voitte?
Voin hyvin.
Olen ollut oikein mukavalla lomalla.
Poliisi järjesti paljon mukavaa ohjelmaa.
Miten vältitte kiinnijäämisen?
En välttänyt.
Sain vasta äsken tietää, että minua jahdataan. En edes yrittänyt pakoilla.
- Matkatavaroissani on yhä nimikirjaimeni. - Tiesittekö, miksi poliisi jahtasi teitä?
En, mutta olisi varmasti ollut hyvä idea pysyä kaukana siitä syystä.
Haluatteko sanoa jotain vanhemmille, joiden lapset murhasitte?
En kommentoi.
Pormestari Cryer. Odottamaton vierailu.
Kuten nämäkin. Haasteita, kutsut valaehtoisille todistuksille, kuulusteluja.
Näistä saamme kiittää herra Hahnia sekä hänen uusinta asiakastaan, Christine Collinsia.
Älkää katsoko turhan tarkasti niitä. Omat versionne ovat tulossa.
Valtuusto haluaa myös tutkia asian välittömästi.
- Perhana. - Tämän piti kadota.
Nyt on vaalivuosi. Minulla ei ole varaa tähän.
Se katoaa kyllä. Olen ohjeistanut ylikomisario Jonesin hoitamaan asian.
Pelkäänpä, että luovuttaminen ja toteaminen, että hän teki virheen, ei ole riittävää.
Jos vedämme hänet hetkeksi pois kuvioista, -
voisi se auttaa rauhoittamaan tilannetta, kunnes kuulustelut ovat ohi.
- Mitä tapahtuu? - Etkö ole kuullut?
- Suurin protesti, jonka olen nähnyt. - Vai protesti.
Collinsin naikkosen takia. Voitteko uskoa?
- Herra Harris. - Tutkimattomat ovat Herran tiet, rouva Collins.
Todellakin.
24. ELOKUUTA, 1928
Hyvät naiset ja herrat, saisinko huomionne?
Tässä salissa on enemmän ihmisiä kuin koskaan.
Siksi pyydänkin teitä käyttäytymään asiallisesti.
Olemme täällä saadaksemme selville tämän tapauksen tapahtumat.
Jokaista kuullaan, vaikka meidän pitäisi olla viikko täällä.
Herra Thorpe, en havaitse poliisikomission jäseniä.
Onko täällä ketään poliisiosastolta?
Onko päällikkö Davis paikalla?
Onko ylikomisario Jones paikalla?
Rouva Collins, voisitteko käydä käytävän toisella puolella kanssani hetkeksi?
Teidän pitäisi nähdä jotain.
En haluaisi lykätä heti, mutta muutama puhelu tuskin on pahitteeksi.
Poliisi päätti, että tämä juttu olisi paras jättää kirjaamatta -
välttääksemme saman kaaoksen, joka on toisella puolen katua.
Rouva Collins. Olen Leanne Clay.
- Tässä on mieheni, John. - Hei.
Halusin vain esittää osanottoni.
Se oli jo kauheata, mitä koimme odottaessamme tietoa Davidista, -
mutta vielä tämäkin. Se, mitä poliisi teki teille, ei ollut oikein.
Ei lainkaan oikein.
Nouskaa.
- Istukaa, olkaa hyvät. - Oikeudenpalvelija.
Terve.
Luin lehdestä teistä.
On teillä sisua, kun tuolla tavalla nousitte poliisia vastaan.
Vastaaja nouskoon.
Gordon Stewart Northcott, teitä syytetään kolmesta murhasta, -
sekä 17 muusta syyttäjän toimiston esittämästä syytekohdasta.
Miten vastaatte?
Syytön, teidän korkeutenne.
Herra Northcott, voitte istuutua.
Takuita ei myönnetä vastaajan matkustusmieltymysten vuoksi.
Alustava oikeudenkäynti käydään huomisaamuna.
Poika, Walter Collins, ilmoitettiin kadonneeksi 10.3.1928.
Käynnistimme maanlaajuiset etsinnät. Saimme elokuun 18. päivä sähkeen, -
että tuntomerkkejä vastaava poika olisi löytynyt DeKalbista, Illinoisista.
Kuulusteltaessa hän myönsi olevansa Walter Collins.
Silloin järjestimme hänet kuljetettavaksi takaisin Kaliforniaan.
- Jossa rouva Collins sanoi teille, ettei hän ollut Walter. - Kyllä.
Collins kiisti Walterin henkilöllisyyden siitä huolimatta, vaikka todisteet osoittivat muuta.
Myöhemmät todisteet osoittivat kuitenkin Collinsin olleen oikeassa.
Mikä sai teidät lähettämään Collinsin psykologiseen arviointiin?
Oliko poika oikea vai ei, ei liittynyt päätökseeni mitenkään.
Arvioinnin aikana Collins käyttäytyi oudosti. Hän oli usein etäinen ja tunteeton.
Eritoten tavatessaan löytämämme pojan sekä jatkokeskusteluissamme.
Lähetin Collinsin häiritsevän käytöksen takia -
Los Angelesin sairaalan mielisairaiden osastolle.
Tuosta noin vain. Napsautitte sormianne ja heititte terveen naisen hullujenhuoneelle!
- Häntä ei heitetty. - Perheet ovat tässä osavaltiossa vaarassa, -
koska ylikomisario voi pidättää naisen ja viiden minuutin päästä -
- heitättää hänet hullujenhuoneelle! - Collinsia ei viety väkisin.
Häntä ei viety väkisin!
- Mitä sanoitte, ylikomisario? - Hänet saatettiin, ei viety väkisin.
Väkisin tai saatettiin. Tekotavalla ei ole väliä, ylikomisario.
Mutta sillä on, että Collins vangittiin ilman pidätysmääräystä.
Pitelen jäljennöstä, jossa Collins todettiin valaehtoisesti mielisairaaksi jutussa -
Kalifornian osavaltio vastaan Christine Collins.
- Kuka allekirjoitti määräyksen? - Minä allekirjoitin.
Ymmärsinkö nyt oikein?
Nainen passitettiin mielisairaalaan ilman pidätysmääräystä, koska sitä ei ollut.
Kun se vihdoin päivien päästä tehtiin, sitä ei tarvinnut allekirjoituttaa tuomarilla, -
koska Collins oli jo mielisairaalassa!
- Onko asia näin, ylikomisario? - Teknisesti ottaen, kyllä.
Erikoiset toimenpiteet olivat välttämättömiä, koska käsittelimme erikoista tapausta.
Oliko meidän vikamme, että meitä hämäsi poika, joka väitti olevansa Walter Collins? Ei ollut.
Kuka ei olisi epäillyt Collinsia hulluksi hänen väitteidensä ja häiritsevän käytöksensä takia?
- Koska hän kyseenalaisti teidät? - Ei, koska Collins ei kuunnellut!
Hän oli uppiniskainen.
Collins yritti itse ottaa ohjat käsiinsä, eikä jättää niitä konstaapeleille!
- Kun kansalaistottelemattomuus alkaa... - Collins taisteli poikansa elämästä!
Pojan, joka ehkä oli vielä elossa, kun tuhlasitte aikaa ja kiistitte tehneenne mitään väärin!
Loppujen lopuksi siinä tapahtui niin, eikö niin?
Samaan aikaan, näiden tapahtumien aikana, -
Walter Collins murhattiin raa'asti -
muiden 19 pojan kanssa -
Northcottin tilalla, Winevillessä.
Onko tämä totta, ylikomisario?
Kyllä se on.
Ei muuta kysyttävää.
Suurien ponnistelujen jälkeen onnistuimme tunnistamaan pojan, -
joka sittemmin vastasi monesta murheesta, Arthur Hutchinsiksi. Hän on kotoisin Iowasta.
Tapahtumien ja miehen, jonka epäiltiin murhanneen oikean Walter Collinsin, -
pidätyksen myötä selvitimme kaksi Los Angelesin historian suurinta mysteeriä.
Toivon, että arvoisa lehdistö antaa yhtä paljon palstatilaa hyville tekemillemme asioille, -
kuin huonoille, jotka tehtiin harvinaisissa olosuhteissa.
Arvoisat herrat, sallikaa minun esitellä teille pojan oikea äiti. Rouva Janet Hutchins.
Arthur.
- Toivottavasti hänestä ei ollut vaivaa. - Ei ollenkaan.
Otetaanko kuva, kaverit?
Rouva Hutchins. Rouva Collins, nainen jonka luona hän oli, halusi pojan saavan nämä.
- Vaatteet, joita hän antoi pojan pitää. - Kiitos.
Eikö olekin hienoa, Arthur? Kiitä mukavaa poliisia.
En halua niitä. Anna vaatteet jollekin muulle.
- Pikkuvanha kaveri, vai mitä? - Se on poliisin vika, ei minun.
He sanoivat, että olen Walter Collins, en minä! Se ei ollut minun ideani!
Niin. Syyttäkää poliisia omista virheistänne.
Sitä on nähty paljon viime aikoina. Huolehdi itsestäsi, Arthur! Turvallista matkaa.
Selvä, kaverit. Siinä tarpeeksi tälle päivälle.
Oli maaliskuun kymmenes, ja kun tulin kotiin töistä, -
yhdeksänvuotias poikani Walter oli kadonnut.
Ylikomisario Jones toimi tiedon mukaan, jonka uskoi olevan totta.
Walter Collinsilla oli hammaslovi.
Tuo lapsi ei ollut koskaan luokkahuoneessani. Sen voin vannoa.
Luotamme, että hyvät ystävämme poliisilaitoksella -
näyttävät meille ihmiset, jotka käyttäytyvät -
sosiaalisesti epähyväksytyllä tavalla.
Noin 10 senttiä lyhyempi kuin Walterin viimeisin merkki.
Jotkut näistä kuvista näyttävät, -
mitä Sanford Clark kertoi minulle.
Sen, että hän auttoi tappamaan nämä lapset.
Kiitos, etsivä. Valamiehistön jäsenet, -
pyydän teitä katsomaan tarkkaan näitä kuvia.
Ne vahvistavat varmuudella -
näiden kamalien rikosten olosuhteet ja luonteen.
Olen täällä, pastori.
Kun Walter oli täällä, kävelin hänen huoneensa ohi hänen nukkuessaan.
Ja vaikka en nähnyt tai kuullut häntä, -
pystyin tuntemaan hänet.
Siksi en usko, että Walter on kuollut.
Voin yhä tuntea hänet.
- Rouva Collins... - Ei. Tiedän, mitä poliisi sanoi.
Mutta sitä paikkaa ja ruumista -
ei voitu kunnolla tunnistaa.
Ja ehkä lapsi teki virheen valitessaan Walterin kuvan.
Ymmärrän, ettette halua hyväksyä tätä.
Millainen äiti haluaisi?
Mutta mielestäni teidän täytyy jatkaa eteenpäin -
ja aloittaa alusta itsenne vuoksi.
Lapsenne haluaisi teidän jatkavan.
Ehkä.
Ehkä Walter haluaa, että jatkan hänen etsimistään.
Ehkä hän on jossain odottamassa minua.
Uskon, että hän odottaa, rouva.
Hän odottaa paikassa, mihin me kaikki menemme -
jonakin päivänä rakkaidemme luokse.
Ja sinä päivänä Walter tietää, että koko tänä aikana -
teitte todellakin kaiken, minkä pystyitte, rouva Collins.
Kaiken.
- Meidän pitäisi mennä, rouva. - Hetkinen.
Kokous julistetaan alkaneeksi.
Tämä komitea on kuullut kaikki lausunnot, -
ja esitettyjen faktojen valossa -
ehdotamme ylikomisario Jonesin lomautusta pysyväksi.
Järjestystä saliin! Pyydän.
Herra valamiehistön puheenjohtaja, onko valamiehistö tehnyt päätöksensä?
Olemme, herra tuomari.
Vastaaja nouskoon.
Toiseksi tutkitaan tarvittavia vaiheita muutokseen, -
joka koskee nykyisiä lakeja ja käytäntöjä, joissa kansalainen -
tästä kaupungista voidaan tuomita -
läänin mielenterveyslaitokseen.
Voitte lukea tuomion.
"Valamiehistön jäsenet pitävät vastaajaa, Gordon Stewart Northcottia -
syyllisenä kaikkiin syytöksiin ensimmäisen asteen murhista."
Ihmisten luottamus poliisilaitokseen -
voidaan saavuttaa vain poliisipäällikön erottamisella, -
jota tämä komitea suosittelee. Kokous on päättynyt.
Haluaako vastaaja antaa lausunnon ennen tuomion antamista?
Haluan tehdä selväksi, -
etten saanut kertaakaan oikeutta teiltä, herra tuomari.
Tai tältä oikeudelta.
Ainoa, joka on jonkin arvoinen täällä, on hän.
Koska hän on ainoa, joka ei puhunut minusta pahaa lehdistölle.
Vain hän ymmärtää, millaista on tulla poliisin lavastamaksi -
- jostain, mitä et ole tehnyt. - Selvä, nyt riittää.
Ja tulla heitetyksi koloon mädäntymään, unohtumaan -
ja kuihtumaan, eikö niin? Eikö niin?
En murhannut poikaanne, rouva Collins.
- Nyt riittää! - En koskaan satuttaisi Walteria.
Rauhoita asiakkaasi tai sidon hänet ja panen suukapulan!
Hän on enkeli. Irti minusta!
Istu alas.
Gordon Stewart Northcott, -
oikeus on päättänyt siirtää teidät San Quentinin vankilaan, -
jossa teitä pidetään eristyssellissä kaksi vuotta.
2. lokakuuta 1930 asti.
Sinä päivänä teidät hirtetään.
Jumala armahtakoon sielunne.
30. SYYSKUUTA, 1930
- Sopiiko kymmenen minuutin tauko? - Tietysti
Jonakin päivänä voisit todella pitää sen tauon.
- Se voisi olla hyväksi sinulle. - Katsotaan.
Täällä on Christine Collins. Soitin eilen.
Onko teillä ollut aikaa selata arkistoa ja etsiä poikaani Walter Collinsia?
Ymmärrän. Jos teille sopii, soitan takaisin kuukauden päästä. Paljon kiitoksia.
Rouva Collins. - Olin vain...
Tiedän.
Itse asiassa juuri siksi halusinkin nähdä teidät.
Se koskee Walteria. Me...
Saimme todella oudon sähkeen.
- Keneltä? - Gordon Northcottilta.
- Hän haluaisi tavata teidät. - Miksi?
Hän tietää teidän etsivän yhä poikaanne, ja ennen kuolemaansa...
Hän myöntää valehdelleensa, kun kielsi tappaneensa Walterin.
Christine, hän on viimein valmis myöntämään tekonsa.
Hän kertoo totuuden kasvotusten, jos menette hänen luokseen, -
jotta voitte jatkaa elämäänne ja saada rauhan asian suhteen.
Kuten tiedätte, hänet teloitetaan ylihuomenna San Quentinissa, -
joten teillä ei ole paljon aikaa.
Järjestelyt veivät minulta lähes koko aamun.
Kävi ilmi, että olette ensimmäinen nainen 30 vuoteen, jonka osavaltio päästää vierailemaan -
sarjamurhaajan luona teloitusta edeltävänä päivänä.
- Pärjäättekö, rouva? - Kyllä.
Olemme ovella.
20 minuuttia.
Teillä ei taida olla tupakkaa?
Herra Northcott, pyysitte minut tänne.
Sanoitte, että jos tulisin, kertoisitte totuuden pojastani.
Olette oikeassa. Niin minä sanoin.
En uskonut teidän tulevan.
Ja nyt...
Ja nyt mitä?
En odottanut teidän...
En halua nähdä teitä.
- Ettekö halua nähdä minua? - En. En pysty tähän.
En halua, enkä voi puhua teille huomisen takia.
On helppoa lähettää sähke.
Kun on täällä kasvotusten...
- En pysty kertomaan teille haluamaanne. - Miksi ette?
Koska en halua mennä helvettiin valhe huulillani.
Kaduin tekoani -
ja pyysin Jumalalta anteeksiantoa, ja tietääkseni Hän antoi anteeksi.
Olen ollut todella hyvä sen jälkeen.
Mutta jos valehtelen tai teen syntiä nyt...
Aikani täällä loppuu, enkä saa anteeksi uudestaan.
Ja voitte olla varma, etten mene helvettiin.
Herra Northcott, pyysitte minut tänne.
Herra Northcott, katsokaa minua.
Tapoitteko poikani?
- En tiedä, mistä puhutte. - Tiedätte kyllä.
Tapoitteko poikani?
Sanoin jo, etten halua puhua teille nyt.
Tapoitteko poikani?
- En tiedä. - Ettekö tiedä tai muista? Tapoitteko poikani?
- En tiedä. - Vastatkaa minulle!
- En tiedä nimiä. - Tapoitteko poikani?
- Päästä irti minusta. - Tai mitä?
- Tapoitteko poikani? - En tiedä.
Tapoitteko poikani? Tiedätte hänen nimensä!
Kutsuitte häntä enkeliksi! Tiedätte hänen nimensä!
- Tapoitteko poikani? - He itkivät vanhempia hakemaan heidät ja...
- Vastatkaa minulle! - Tai mitä?
- Mitä aiotte? Aiotteko satuttaa minua? - Toivottavasti joudutte helvettiin.
- Tapoitteko poikani? - Vartija!
- Rouva, pyydän. - Toivottavasti joudutte helvettiin!
Olen pahoillani, rouva.
Tapoitteko poikani?
"Gordon Stewart Northcott, teidät on tuomittu murhasta.
Rangaistus siitä on hirttokuolema.
Ei ole määrätty lykkäystä tai armahdusta, -
joten teloitus pannaan täytäntöön, kuten Kalifornian lait määräävät."
Onko viimeisiä sanoja?
Ei.
Ei mitään.
Pysyin kuivilla tunnustuksen jälkeen, herra pastori, kuten lupasin.
Sattuuko se?
Ei niin nopeasti, pyydän.
Älkää pakottako kävelemään niin nopeasti!
Pyydän.
En halua.
Kolmetoista askelmaa!
Mutten astunut jokaiselle, paskiaiset!
En astunut jokaiselle!
Pyydän!
Rukous. Pyydän.
Jumala!
Joku, pyydän!
Lausu minulle rukous!
Jumala! Ei!
Jouluyö, -
juhlayö.
Päättynyt -
kaikk' on työ.
Kaks vain valveill' -
on puolisoa.
27. HELMIKUUTA, 1935.
Pidämme juhlat asunnollani Oscareitten kunniaksi.
- Tuletko? - Minulla on töitä tehtävänä.
- Tule nyt! - Te räjäytitte puhelinlinjat Baltimoreen.
Jonkun täytyy korjata ne. Pitäkää hauskaa, minulla on radio.
Selvä.
- Oletko varma? - Kyllä, pitäkää hauskaa. Öitä.
Kuulkaa, minä todella...
Hei, Ben.
Tapaan muutaman ystävän päivällisellä.
He näyttävät elokuvajuhlat ravintolalla.
Pitäisi tulla melkoinen ilta.
Olisin iloinen, jos tulisit.
Minulla on paljon töitä jäljellä.
Hyvää yötä.
Ben.
Veikkaan kahdella dollarilla, että Tapahtuipa eräänä yönä on paras elokuva.
Taidan olla ainoa, joka luulee sen voivan haastaa Kleopatran.
Jos se voittaa, tulisitko huomenna päivälliselle?
Sovittu, Christine. Nähdään.
Soitan, jos elokuvasi voittaa.
Olen täällä.
Pettävä varjo, Kleopatra.
- Yliarvostettu. - Ja Tapahtuipa eräänä yönä.
Clark Gable, Claudette Colbert. Lopetan puheenvuoroni.
Saisinko kirjekuoren?
Voittaja on Tapahtuipa eräänä yönä.
Tiesin sen.
- Minä tarjoan päivällisen. - Onko siellä Christine Collins?
Kyllä.
Täällä on rouva Clay. Muistatteko minut?
Tietenkin muistan teidät.
Minun oli pakko soittaa heti. Poliisi soitti juuri.
He löysivät pojan, Christine!
- Missä hän on? - Lincoln Heightsin piirissä.
- Lähdemme juuri. - Tulen sinne.
Täällä.
Halusin mennä sisään, mutta on kuulemma tärkeää kuulustella häntä ensin.
- Ovatko he varmoja? - Kyllä ovat.
Vielä tärkeämpää, minä olen.
Hän on David, poikani. Hän on elossa.
- Hänet löydettiin Hesperiasta. - Kävelit kotiin koulusta.
He sanoivat tarvitsevansa apua koiran etsinnöissä.
Mitä tapahtui, kun nousit autoon?
Ajoimme kauan ympäriinsä, kunnes päädyimme maatilalle.
Tule, Davy.
- Älä pane vastaan! - Oliko siellä muita poikia?
Oli. Viisi, muistaakseni.
Siitä on kuitenkin pitkä aika.
Hei, pojat. Tässä on Davy. Tiedän, että saatte hänet tuntemaan...
- Turpa kiinni! - Puhuitko heidän kanssaan?
- Muistatko heidän nimiään? - Muistan.
Kaksi heistä oli veljeksiä. Heidän sukunimensä taisi olla Winslow.
Vanhin oli Jeffrey.
Sekä Walter.
Walter?
- Kyllä. - Muistatko hänen sukunimeään.
Collins.
Walter Collins.
Miten muistat hänen koko nimensä, vaikket muista kaikkien muiden nimiä?
Tapahtumien johdosta. Walter ja Jeffrey juttelivat.
- He tarkkailivat ympäristöä, ja löysimme aidasta rispaantuneen kohdan. - Ole varovainen!
Ehkä tarpeeksi, että mahtuisimme pakenemaan.
Päästyämme läpi hajaudumme eri suuntiin. Onko selvä? He eivät voi napata kaikkia.
Siitä syntyisi paljon meteliä.
Hiiren hiljaa. Pääsitkö?
Jos se ei olisi riittävän iso, jäisimme jumiin.
Auta! Kiirehdi!
Jalkani jäi jumiin! Auta minua, ole kiltti!
Hän on tulossa!
Jalkani!
- Hän on tulossa! - Nopeasti, juokse!
Mitä helvettiä te pojat...
Voi luoja!
Takaisin siitä! Pysähtykää!
Lopeta!
Tarkista muut! Pysähtykää, helvetti soikoon! Pojat, tulen peräänne!
Perkele!
Löydän teidät, missä olettekaan!
- He eivät ole siellä! - Tule autoon!
Löydän teidät kyllä! Perhana soikoon!
Hyppää autoon, Sanford!
Sen jälkeen en nähnyt ketään heistä.
- Et siis tiedä, saatiinko kumpaakaan heistä kiinni? - En.
Tiedän vain, että ellei Walter olisi tullut auttamaan minua, -
en olisi varmaan koskaan päässyt pois sieltä.
- Mitä sen jälkeen tapahtui? - Pysyin pois pääteiltä, -
kunnes näin junan pysähtyvän, ja nousin siihen.
Mikset kertonut kenellekään tapahtuneesta?
Olin peloissani. Ajattelin heidän tulevan minun tai vanhempieni perään.
Joten pysyin vaiti asiasta.
Olin omillani, kunnes sain ilmaisen aterian naiselta, neiti Lansingilta.
Kerroin olevani orpo.
Hän sanoi, että voisin jäädä.
Ja niin teinkin.
Herään joka yö kuvitellen, että he ovat ikkunani takana.
Sitten kuulin poliisin puhuvan radiossa maatilan tapahtumista.
- Ja ajattelin: "En voi palata nyt." - Miksi?
- Mikset? - Koska en kertonut kenellekään tapahtuneesta.
Pelkäsin ihmisten syyttävän minua niistä kuolleista lapsista.
Joten pysyin piilossa.
Mikä sai sinut tulemaan esiin kaiken tämän ajan jälkeen?
Miksi tulit esiin nyt?
Kaipaan äitiäni.
Kaipaan isääni.
Haluan mennä kotiin.
Oletko kunnossa?
Rakastan sinua.
En voi uskoa. Viisi vuotta, tapaus suljettu, kaikki luulevat hänen kuolleen, mutta ei.
Se on Walterin ansiosta.
Poikanne teki rohkean teon, rouva Collins. Teidän pitäisi olla ylpeä hänestä.
Niin olenkin.
- Ajatteletko hänen olevan yhä elossa? - Miksi en?
Kolme poikaa pakeni sinä iltana, etsivä. Ja jos yksi pääsi kuiville, -
voi muutkin tai osa heistä olla.
Ehkä Walter on jossain samojen pelkojen kera.
Peloissaan kotiinpalaamisesta ja itsensä näyttämisestä tai ongelmiin joutumisesta.
Joka tapauksessa se antaa minulle jotakin, mitä minulla ei ollut ennen tätä päivää.
- Eli? - Toivoa.
Tutkinnan johdosta ylikomisario Jones hyllytettiin, päällikkö Davis alennettiin -
ja pormestari Cryer päätti jättäytyä pois seuraavista vaaleista.
Pastori Briegleb käytti radio-ohjelmaansa paljastaakseen poliisien rikkeitä ja korruptiota.
Wineville muutti nimensä Mira Lomaksi päästäkseen eroon skandaalista.
Christine Collins ei koskaan lopettanut poikansa etsimistä.